nannu: Mun piti lukea sun kommentti useampaan kertaan, kun en ollut varma, tarkoittiko tuo "luoja, mitä menoa" hyvää vai pahaa
![Hymyilee leveästi :D](https://www.finfanfun.fi/Smileys/default/cheesy.gif)
Kiva, että hahmot yksilöityvät! ^^ Joo, nämä kaksi ovat aika tiedostavia, mutta kuten sanoit, ei hirveästi auta asiaa, ja johonkin tämäkin rapsusarja pitää päättää, joten en voinut hirveästi alkaa spekuloida hahmojen motiiveja. Sakari miettii liikaa, Nuuk ei mieti tarpeeksi voisi olla aika hyvä luonnehdinta näille kahdelle, vaikka sekin on varmaan tilannekohtaista. Kiitos kommentista!
VII
(132. Huominen, 250 sanaa)
Nuuk
Sakari näyttää hämmentyvän kysymyksestä, mutta musta se on ihan syystä esitetty. Mistä mä muka voin tietää, mitä se ajattelee ja mitä se tuntee? En välillä ymmärrä edes itseäni, saati sitten jotakuta, joka ei pahemmin avaudu.
”Tykkään ja mä haluaisin olla sun kanssa”, Sakari vastaa, mutta puree huultaan ja pitää pahaenteisen tauon. Sieltä tulee ”mutta”, ihan varmasti tulee. Näen sen Sakarin kasvoista ja vaikeasta olemuksesta.
”Mutta en ole varma, onko musta varsinaisesti seurustelemaan”, Sakari tunnustaa, ”tykkään siitä, miten me oltiin, mutta asioilla on tapana kehittyä johonkin suuntaan. Mulla on itsessänikin ihan tarpeeksi duunia, että parisuhde – ei musta taida vaan tällä hetkellä olla siihen.”
Sakari puhuu suoraan, mutta asiallisesti, ja mä arvostan sitä. En ole ajatellut meitä mitenkään kovin vakavissani. On kulunut niin vähän aikaa. Kyllä mä silti ehdin jotain toivoa. Sattuuhan se vähän, kun Sakari sanoo, ettei ehkä haluakaan mun kanssa mitään sen kummempaa. Oli ehkä typerää alkaa haaveilla enemmästä sen perusteella, mitä meillä on ollut, mutta en voi itselleni mitään.
”Eli mitä nyt?” pakotan itseni kysymään.
”Se on vähän niin kuin sun vuoro sanoa”, Sakari hymähtää hermostuneena. ”Riittääkö tää sulle?”
Se sipaisee peukalollaan mun leukaa. Tykkään siitä, kun Sakari koskettaa mua. En halua päästää Sakarista irti. Mistä me etukäteen voidaan mitään tietää?
”Ehkä me voidaan seurailla tilannetta? Jos ei tunnu hyvältä, niin ei voi mitään”, sanon. ”Se riittää mulle.”
Sakari hymyilee helpottuneena. En nyt tiedä, tarkoitanko sanoja täydestä sydämestäni, mutta kun me suudellaan, sillä ei ole väliä. Me halutaan samoja asioita tässä ja nyt.
Ei sillä huomisella niin väliä ole.
A/N: Oli hirveät ongelmat lopetuksen kanssa. Ongelma ei ollut siinä, etten olisi tiennyt, miten tämä päättyy vaan sen saaminen oikeaan muotoon. Jäi vähän sellainen olo, että tästä voisi saada jatko-osankin, mutta no, siitä voi olla monta mieltä. Kenties tulkinnanvaraisuudessaan tämä on hyvä loppu. Kiitos, että luit! ^^